Se her, det er en model til vores nye serie.
De bygger hele huset I studiet.
Tre etager, og alle væggene kan fjernes-
- så de kan filme fra en etage til den næste.
I må se den her.
Det er en vagina.
- Ja, min søn tegnede den. - Åh, endnu mere foruroligende.
- Ikke ham på seks, ham på otte. - Hvordan undgår du en fængselsdom?
- Kom nu, det er kunst. - Eller bevismateriale.
Jeg må gå, må jeg lægge den her?
Nej, tag din mus og gå.
Du, se lige hvad min søn tegnede.
- Ved du, hvad der generer mig? - Udover at den otteårige tegner bævere?
- At han helt uinteresseret I vores. - Jo, men en model mod børneporno...
Nej, handler det ikke om ham, er han totalt uinteresseret.
Han er selvoptaget. Narcissistisk. En skuespiller!
Selvom hans indsats ikke viser det.
Så skide ensidet. Han har ikke engang bedt om at måtte læse manuskriptet.
Hele byen har læst det. Man skulle tro, han var lidt nysgerrig.
Måse læste han det, men vil undgå at såre os.
- Lyder det som ham? - Hvem tage sig af, om han læser det?
Har du brug for hans litterære indsigt?
- Nej, det er bare... - Sådan er han.
Lad det ligge. Ros sønnens vagina og kom videre.
Vi har fået de første reaktioner på manuset til den nye serie.
Det er utroligt, der er stort set ingenting.
Al den uforbeholdne ros er lidt urovækkende.
- Alle lader til at elske den. - Dejligt.
Jeg overvejer at anskaffe en drone.
- Hvad vil du med en drone? - Det ved jeg ikke. Drone ting?
Se på fuglerygge. Se mit tag.
Kaste lort ned på Burt Bacharachs hus. Det er en ting vi har. Han vil forstå det.
- Du har ikke tilfældigvis læst manuset? - Nej.
Åh, fint, jeg troede et øjeblik, at du var den eneste, som ikke kunne lide det.
Tænk ikke på det.
Jeg kan tage billeder af Suzanne Somers. Med dronen.
Hun er min nabo. Og hendes gartner fortalte min, at hun soler sig nøgen.
Det ville jeg drone.
Et spørgsmål. Hvad er der med dig, hvorfor læser du det ikke?
- Hvad? - Manuset! Hvorfor vil du ikke læse det?
- Det er I orden, jeg læser det. - Tak, ingen barmhjertighedslæsning.
Godt...
- Mener du, du ikke vil læse det? - Hvad vil du egentlig have?
At du for en gang skyld interesserer dig for noget, der er vigtigt for mig.
Skal man ikke gå I seng med hinanden for at have den her samtale?
- Må jeg læse dit manus? - Nej.
- Undskyld, jeg er en egoistisk skiderik. - Enig.
Jeg vil gerne læse det.
- Virkelig? - Ja!
Godt.
- Bare det ikke er, fordi jeg pressede dig. - Jamen så...
Det var min spøg, helt ærligt!
Jeg ved, jeg ikke siger det ofte nok, men du er den kønneste pige her.
Det ender I TMZ...
- Hvordan går det med "Angry men"? - Nogle af dem er stadig for vrede.
Får han det nogensinde færdigt? Skal vi droppe det hele?
Sikkert, jeg tror ikke, at han...
Har du det godt?
Undskyld, ja, jeg tror ikke, at han...
Har du brug for...?
- Wow! - Tror I nogensinde, hun siger det?
Er vi helt sikre?
- Hvilken måned, tror I, hun er I? - 11? 12?
- Og der er ingen kæreste? - Ikke så vidt jeg ved. Hun bor alene.
Hun har kun sine to katte. Måske har hun en kliché.
- Carol, Helen vil tale med dig. - Ja.
Jeg er straks tilbage.
- Godmorgen. - Hej.
- Hvordan var din weekend? - Stille.
- Hvad lavede du? - Egentlig ikke noget, så TV.
- Læste du noget? - Jeg læser en lydbog.
Om hvad der var sket, hvis Hitler havde vundet. Der var vi heldige.
Hvad?
- Åh, åh, ja! - Netop.
- Jeg gør det, så snart jeg får et sekund. - Du havde weekenden.
- Jeg sagde, jeg læser det! - Det er 28 side, ikke "Stillidsen"!
- Jeg ved ikke... - Det er en tyk bog! Utroligt.
Bank, bank. Hvad sker der?
Der er vist noget til dig på mit skrivebord.
Hvad er det her? Hvad har du lavet?
- Åbn den. - Du burde ikke have gjort det her.
Du godeste...
Det her er...
Ingen har nogensinde...
Jeg kan ikke engang...
Jeg kan ikke...
- Jeg kan ikke få vejret. - Rolig, du trækker vejret.
En nøgle? Efter to uger? Det er for meget, for hurtigt.
Og hun har allerede inviteret mig til datterens dimission fra Stanford.
I juni.
Ikke I år. Næste år!
Å, Gud, hvad er der I vejen med mig?
Jeg burde være lykkelig, det er jo en drøm, der går I opfyldelse.
Og jeg får udslæt!
- Ja, det ligner bestemt udslæt. - Stop!
Du må fortælle hende, hvordan du har det.
Du kan ikke tage antihistaminer gennem et helt forhold.
Hvad skal jeg sige? "Lidt mindre kærlighed, tak"?
- Jeg vil ikke såre hende. - Bare bed hende tage det lidt med ro.
Hvis jeres forhold skal have en chance for at vare ved, må du være ærlig.
Ja, godt.
Du har ret, jeg forstår, hvad du siger.
Davs skat.
Nej, jeg er hos tandlægen, jeg tabte en krone. Det går. Vi ses snart.
Jeg må løbe.
- Ved du, at jeg også er forfatter? - Nej, det vidste jeg ikke.
- Jeg arbejder på et filmmanus. - Hvor godt.
- Det er om en pige. - Ja?
Ingen bemærker hende, ingen spørger til hendes liv, hvordan hun har det.
Som om hun ikke eksisterer. Ingen tager sig af hende.
Så hun beslutter at slå sine kolleger ihjel.
Det havde jeg ikke ventet. Det er omdrejningspunktet.
Hun har det som: "Bemærker I mig ikke?" "Det får jeg jer til."
Og der har vi motivationen. Den er god, den er vigtig.
- Så... hun dræber dem... - Ved at forgifte dem.
Javel.
Hun gør det lidt efter lidt, ingen mistænker hende.
- Ingen bemærker hende jo. - Nej, den perfekte forbrydelse.
- Må jeg vise dig det, når det er færdigt. - Meget gerne, det lyder spændende.
- Hvor fik du det fra? - Derhenne.
- Hvad gør du? - Ingenting.
Det er fandeme genialt.
- Har du læst det? - Havde jeg et valg.
Jeg kan have nævnt det en eller to gange... Lad være at se på mig.
Det er virkelig godt. Jeg grinede, til jeg var blå.
Nu ved jeg, hvorfor folk råber op om det. Er I begyndt at besætte rollerne?
Må jeg anbefale nogen? Mig.
- Hvabehar? - Jeg vil elske at lave den.
Kanon!
Ja, kanon! Hvilken rolle har du I tankerne?
Anderson, selvfølgelig!
- Den virker jo skræddersyet. - Ikke ligefrem.
Den, som spiller Anderson skal også spille Riggs, det kan blive for meget.
Hold da kæft. Riggs er min næste yndlingskarakter.
- Er jeg så Anderson og Riggs? - Tilsyneladende.
Wow, jeg var bange for at jeg måtte en lorteserie for at få smør på brødet-
- men det her? Og med jer?
- Jeg ved ikke, hvad jeg skal sige. - Vi er vist lige så målløse.
Jeg må ringe til min agent. Lad os få gang I tingene.
- Hvorfor sagde du "kanon"? - Du sagde det også!
Kun fordi du sagde det. Ellers havde jeg stået som skurken.
Og lad mig påpege, ikke på en fordømmende måde, men det var ikke sket-
- hvis du ikke have tvunget ham til at læse det, det er din skyld.
- Vi vil ikke have ham med, vel? - Nej!
- Vil du? - Han er helt forkert. Men han så glad!
Matt LeBlanc-vejen er fuld af huller og ender I en kløft.
Det ved jeg ikke, men noget må vi gøre, toget er I bevægelse.
- Hvad skal I senere? - Ingenting.
- Kom forbi, så fejrer vi det med en bøf. - Kanon!
Hvem sagde "kanon" nu? Det her stoppede ikke toget!
Nej, vi hægtede en restaurantvogn på!
- Er du et hundemenneske? - Hvorfor? Hvad har du bestilt?
Det ved jeg ikke, jeg tænkte bare på, om vi skulle få en hund.
- Det vil du ikke? - Jeg har bare aldrig haft en.
Min mor var allergisk. Vi havde en fugl. Louise.
Min søster lærte hende at sige: "Vi styrter!"
- Du godeste. - Der var ret intenst hjemme.
Det lyder sådan. Så, hund eller ingen hund?
Tja, hvordan skulle det fungere?
- Hvor skulle den bo? - Her. Med os.
- Hallo? - Jeg er herude!
- Jeg gruer for det her. - Det må gøres.
Smil. For mange tænder.
Jeg havde glemt, hvor smukt her er.
- Hvornår har du været her? - Sig det bare.
Ja, vi... Nå ja. Og så kom du og vi...
- Hvad med et glas vin? - Ja, tak.
Vi har bøffer, majs, kartofler. Min mor lavede sin berømte tiramisu.
- Er din mor her? - Hun kom, da hun hørte, far var døende.
Hun ville have plads I første parket. Mor!
Hun hader at have høreapparat på. MOR!
Glem det, hun kommer, når hun kan lugte bøfferne,
Skål for "The opposite of us" og for at det er det modsatte af "Pucks!"
Lad mig hente bøfferne, jeg er tilbage om et sekund.
- Hans mor er her, vi kan ikke sige noget. - Vi kan ikke lade være.
Nu er hans mor med på toget.
Du er her alligevel hele tiden, du kan udleje dit og tjene på det.
- Det giver mening, og jeg forstår dig. - Gør du?
Alt her er mit, her er intet af dig, så jeg vil foreslå-
- at vi smider det hele ud, og begynder forfra sammen.
Hvad? Det er skørt.
- Nej, ikke hvis du skal bo her! Eller... - "Eller"?
Vi køber et nyt hus. På stranden.
Forestil dig, at vi kommer hjem til havet, solnedgangen og hvalpen, som venter.
- Vi styrter! - Hvad?
Jeg kan ikke gøre det her. Jeg kan ikke, jeg er ked af det.
Det er bare... det er for meget.
- Hvad er for meget? - Det hele.
Du er den bedste, det mest vidunderlige menneske, der findes.
Men synes du ikke, at det hele går en lille smule for hurtigt?
Åh. Fint.
- Undskyld... - Du skal ikke undskylde.
Det er min fejl, jeg troede, vi var det samme sted.
Nej, jeg er samme sted!
Bare lidt bag dig.
Jeg er her.
- Jeg skulle ikke have sagt noget. - Jo, det var godt.
Ellers sad jeg på en skide strand med en åndssvag hund.
Alt det her meget nyt for mig. Alle andre fyre...
- Jeg siger ikke, at du er en fyr. - Tak!
Det er bare, at det er så anderledes end noget, jeg nogensinde...
Jeg mener ikke på den måde. Tor mig, jeg elsker alt det der.
Vent. Hør her, du ved, jeg kun har været sammen med idioter.
Du var gift med en af dem!
Jeg er ikke vant til godt.
Jeg er vist bare skræmt, fordi jeg holder så meget af dig.
Jeg havde ikke til hensigt at skræmme dig.
Det ved jeg godt.
Jeg er ked af, jeg blev lidt...
Kom her, Pandebånd.
Jeg ville ikke have sagt noget...
- Men så sagde Beverly... - "Beverly"?
- Giver Beverly dig råd om os? - Måske.
Hvorfor?
Hun er din ven, men måske tænker hun ikke først og fremmest på vores bedste.
Ikke?
Hun er tydeligvis forelsket I dig.
Beverly? Aldrig! Det meste af tiden kan hun ikke engang lide mig.
- Sikkert! - Hun er ikke... Hun er gift!
- Jeg var gift! - Jo men, jeg tror ikke...
Helt ærlig, se hendes frisure.
Hvad siger I til det her? Når jeg er Riggs, har jeg skæg.
Men når jeg er Anderson, har jeg måske en underlig paryk på eller er skaldet.
Er det for meget?
Jeg ved, hvad der er for meget: Bøffen. Du er jo grillmester!
Det er ikke så svært, det kræver kun kød og ild.
- Hvad synes I? Skaldet eller? - Det er nok for tidligt...
- Jeg tænker hele tiden på det. - Tro mig, vi med.
Overvejer I stadig Susan Sarandon? For hende kan jeg godt se for mig.
Vi burde ikke kede din mor med snak om arbejde.
Hun kan ikke høre noget.
Mor! Pas på, koreanere!
Tro mig, hvis hun kunne høre...
- Så... Susan Sarandon? - Hvor?
Det hørte hun.
Jo...
Det er sådan...
At TV-selskabet sætter sig imod at have "navne" med.
Åh. Beklager, Susan.
- Så er det bare mig og et ensemble? - De vil ikke have nogen navne.
- Sådan er det. - Mener I mig?
- Over hele linjen. - Selv mig?
Vi mener, det er en stor fejltagelse, men hvad kan man gøre?
Tag kampen op! Det er jeres serie!
I skal selv kunne bestemme, lad være at give jer, sådan snød de jer sidst.
Tro mig, vi gav os ikke bare. Vi kæmpede hårdt for dig.
Meget hårdt.
Hvem er død?
Hvor stammer det her fra? Hvad hedder hun? Den nye Merc?
Helen.
Hvad, hvis jeg snakker med hende? Er hun køn? Måske kan jeg spille på det.
Nej, tro mig, Det kort kan du ikke spille.
Der er for mange dronninger, ingen konger eller knægte.
Forstået, så glemmer vi det.
Jeg ringer til hende, måske kan vi tre overtale hende.
- Hun er gået fra kontoret. - Så ringer vi hjem til hende.
Hvad? Slap af, vi kan ikke ringe til hende hjemme.
Jeg er sikker på, at min agent har hendes nummer.
De kan lide at blive behandlet almindeligt.
Men det er de ikke. Det ville være en stor fejltagelse at genere...
Hej, det er Matt. Har du hjemmenummeret til Helen... Basch?
Jeg sidder her med Sean og Beverly. Hun vil ikke have mig I deres serie.
Virkelig?
Vent lidt.
Han har talt med hende, hun anede ikke, I havde tilbudt mig rollen.
Måske...
Talte han med hende, før hun talte med os.
Hørte du det?
Han talte med hende for en time siden. Da var I her.
- Der må være en forklaring... - Jeg ved ikke, hvad hun...
- Vi tager det med hende I morgen. - Det kan være et magtspil.
Jeg ringer senere.
Talte I med hende eller ej?
Det her er for rødt til mig, det ligner noget fra en bilulykke.
- Jeg tror, hun fik min. - Du godeste, værsgo, tag det.
- Ja, se! Den her er grillet. - Ja, det er den.
Vil I have mig med I serien?
Vi ved, hun aldrig går med til det.
Det var ikke det, jeg spurgte om. Vil I have mig med I serien?
Hvorfor tvang du mig så til at læse lortet?
Det burde jeg tydeligvis ikke have gjort.
Vi er virkelig kede af det.
- Brusk! - Ja, det er det.
Måske burde vi hellere gå.
- Hvor skal de hen? Hvor skal I hen? - Jeg er bange for, vi må gå.
- Vi må gå nu! - Det var hyggeligt...
Vent! Vent.
- Vil du sige farvel til din mor for os? - Tiramisu!
- Tak, det er pænt af dig, men... - Jeg lavede den.
- Jeg ved det, men... - Spis!
- Den er pragtfuld. - Den smager dejligt.
Vi vil huske det her... for altid.
- Det var dejligt. - Mere?
- Nej, nej. Nej, tak. - Jamen så kører vi.
Endnu engang, vi beklager virkelig det her.
- Vi ses I morgen. - Vi er meget kede af det.
- Meget kede af det. - Det var dårligt håndteret.
Tak, fordi vi måtte komme.
- Det må vi gøre igen. - Hvad er der galt med dig?
De virkede søde.